Сега пък кой е?
Аз от къде да знам?
Единственият въпрос на който трябва да си отговорим през живота е:
Колко струва човешкият живот?
Да знаеш колко струваш е като да знаеш кога ще умреш.
Аз струвам 20 милиона долара. И бих ги дал всичките, за да си върна предишния живот.
СЕМЕЙСТВОТО *МАЛАВИТА*
Скъпи, събуди се. Пристигнахме.
- Мамка му, време беше. - Уорън, езика.
Мамо, пътуваме 11 часа и тук вони на скункс.
Това не е повод да се държиш като простак.
- От кучето е. - Не вини кучето.
Ако го къпеше понякога нямаше да има проблем.
- И къде е №10? - Следващото ляво.
- Няма номера. - И Стенсфилд каза така. Това е.
Завий в ляво и после... Ето това е.
Това е.
- Няма електичество. - Не, сигурно само е изключено.
- Мамо, какво правиш? - Плаша плъховете.
- Плъхове ли има? - Кой знае...
- Предупреждавам те... - Само не започвай, моля.
Както и да е, дай на баща си 24 часа и ще избие всички гризачи наоколо.
Бел, ти си горе вдясно. Уорън, срещу сестра ти.
Тук е студено.
Ще запаля огън.
Идиотите пак са забравили телевизора.
- Казаха за утре. - Утре е любимото им.
Не ми се оплаквайте за всяко нещо, говорете вие с тях.
Някой знае ли как се нарича това място?
- Шолон сур Авр, Нормандия. - Авр е река.
Нашите войски са били тук през 44-та. С какво друго е известна Нормандия?
- Камембер. - Калвадос.
- Ривиерата имаше тези неща и слънце. - Париж също.
Да, вярно. Но сега живем тук, където се прави сиренето и това е, свиквайте.
Малавита...
Тук си. Добро куче.
- Скъпи, да ти помогна с багажа? - Не, не. Аз ще се оправя.
Сложи децата да спят, утре са на училище.
Знам, не беше ти. Не казвай нищо.
- Къде беше? - Огледах имота.
- Толкова ли е голям? - Не, аз само...
Помогнах на кучето да си намери място.
- Утре ще си намеря и за мен. - Добре.
Няма ядки, ни препечени филийки, нито фъстъчено масло. Ще се задоволите с това.
- Къде е училището? - Дадох им карта.
- Имената ни същите ли са? - Сега сме семейство Блейк.
За всеки случай.
- Косата ти е влажна. - Мамо... чао.
- Лек ден. - Чао, тате.
- Обичам ви. - Аз също.
Ще ида да разгледам града и да купя някои неща.
- Не се мотай цял ден с този халат. - Заради съседите ли?
Не, заради самия теб.
Добре съм, не се тревожи за мен. Малко съм отпаднал, но...
- Трябва ми малко повече време. - Какво ще казваме на съседите?
Дай ми малко време да го измисля. За сега се усмихвайте, докато ми хрумне.
Стенсфийлд каза да гледаш да не излизаш през главната врата.
- До кога? - Докато дойде той.
- И не споменавай Ривиерата. - И от къде сме тогава?
От Щатите, скъпи.
- Това не изглежда добре. - Да, сега сме във втора група.
- Да се видим за обяд? - Добре.
Добре...
Благодаря, мис. Има ли наоколо нещо за гледане, музеи, паметници?
Има музей на пресовите машини. Във Вернон.
Има и сицилианска църква, мисля от 15-ти век.
- Мога ли да стигна пеша от тук? - Не. В съседния град е. 20 километра.
Съседния град...
- Янки ли си? - Какво искаш?
Ако си американец, трябва да си богат.
Трябва да си чел много дебели книги за да станеш такъв голям интелект.
- Я внимавай. - Ти бъзикаш ли се, а?
Добре, да караме направо. Каква ви е играта?
Рекет, защита, сплашване? Имате монопол или делите с някого?
Добре дошъл в Шолон, янки.
- Извинете, какво? - Фъстъчено масло.
- А, не. Нямаме такива неща, мадам.
Само питах.
- Извинете, къде мога да намеря макарони? - В края на рафта, след кучешката храна.
- Благодаря. - Няма защо.
Фъстъчено масло, а?
20% от американците са затлъстели.
- Фъстъченото масло е полезно. - За маймуните.
- Държат се като у дома си. - Да, съгласна съм. Толкова са нагли.
Да, от 44-та са се намърдали тук.
Промиват мозъците на хората. Децата ни се обличат като тях.
Диктуват на всички какво трябва да се прави.
Нагъват хамбургери сутрин, обед и вечер.
92 франка, моля.
Задръжте рестото.
Нямат нито вкус, нито талант, но са щедри.
- Вкусно ли е? - Като у дома.
Разузнаването как е?
- Добре. - Казвай.
Четиримата тъпаци там, дето те зяпат, са в 12-ти клас и организират излет.
Напомни ми да не ходя.
Големия с шапката е капитан на отбора по ръгби и доста се мъчи с математиката.
Приятел е с Джими Хендрикс, който е влюбен в момичето с розовата панделка.
Тая от Готъм сити държи пазара в училище с контрабандни цигари.
Ония двете клюкарки са сестри на онова копеле в ъгъла.
- Той ли ти насини окото? - Да. Не се тревожи, аз ще се оправя.
- Знам му слабото място. - Което е?
Търси мощна аудио система за едно парти след 2 седмици
Аз знам човека, който му трябва. Онзи там, син на аудио инженер.
- Не си губиш времето, а? - Нямам време за губене.
Добър апетит.
През 1931 дядо ми карал един от 200-те Кадилака, наети от легендарния Вито Дженовезе за погребението на жена му.
През 1957 баща ми, Чезаре Мазони,
бил един от сто и седемте боса на събранието в Апалачите, завършило с лов на хора.
Можете ли да си ме представите да работя в някоя фабрика?
Бунтувах се за да дразня баща си, но до там никога не стигнах.
Поех семейния бизнес по своя воля, никой не ме е насилвал.
Дори сега, когато най-добрите убийци в Америка се опитват да ме очистят за 20 милиона, не съжалявам за нищо.
И да ви кажа истината, това дори ме ласкае.
Добро куче.
- Розите искат любов и внимание. - Да.
- Току що сте се нанесли? - Да, вчера.
Американци?
Добре ли е, или лошо?
Франция е любимо място за чужденците. Дълго ли ще останете?
Не никога не се задържаме, пътуваме много, заради работата ми.
С какво се занимавате?
Писател съм.
Писател? Какво пишете, новели?
Не, не. Може би някой ден, но сега само история.
За десанта, по поръчка. За това сме тук.
- Десанта е обширна тема. - Да.
Какъв е вашият възглед за това?
Моят възглед? Ами, за моряците това е било като разходка.
Мислех, че са били морски пехотинци.
Да, но аз пиша за цялата армия, започвайки с флотата.
Преди десанта е имало товарене.
Разбира се. Сигурно ще отделите цяла глава за операцията при товаренето.
Не мисля, че само една глава ще стигне за това.
За 314-та дивизия беше много трудно. Голяма трагедия, млади момчета.
Повечето от Тексас, нали?
О, да. Тези момчета са били като истински каубои, със сигурност.
Боже, 4 часа е. Трябва да се връщам, че децата се прибират от училище.
- Приятно ми беше. - На мен също.
Мамка му, трябваше да кажа новелист.
На витража е Сан Мартин. Това е витраж от 15-ти век.
Тук сте като турист ли?
Не, семейството ми и аз току що се настанихме. Не тук, наблизо.
Добре дошла. За мен винаги е радост всеки нов член на нашата общност.
Довиждане.
- Страхотно. И аз съм колекционист. - Наистина?
Е, далеч съм от теб. Започнах преди няколко месеца.
Липва ми само Ясин, №8.
Трябва да проверя, но може би мога да ти помогна.
- Ако го имаш, честно, бих дал всичко. - Разбрахме се.
- Искаш ли да те откараме? - Благодаря, цял ден седях, ще походя.
- Да, но така ще се опознаем. - И ще ти покажем града. - Само за малко.
Хайде, мис Америка, малка разходка за да ти покажем хубавия град.
И тези да си оправят малко английския.
- Изгуби ли се? - Май обърках посоката.
- Къде живееш? - Улица Фаворит.
Това е на мили разстояние. Ще остарееш преди да стигнеш.
Отвори вратата.
Е?
- Само кратка разходка. - Както кажеш.
- Няма да напускаме града, нали? - Ще ти покажем парка за уикенди.
- Обичаш ли да плуваш? - Разбира се.
Струва ми се, мис Америка, че всички ще те харесат.
- Какво правите? - Само малка почивка.
Трябва да се прибирам. Като за първи ден ми стига.
Отпусни се. Само 5 минути да се опознаем по-добре.
Момчета, това ли ви е подхода към жените?
Няма да стигнете далеч.
Момичетата не са играчки за чукане в парка, ясно?
Бъдещето ви зависи от жените.
Не ви ли е грижа за бъдещето?
Грижете се за жените, или няма да имате никакво.
Колата ми!
Мама е накупила за цяла година.
- Няма ли фъстъчено масло? - Шегуваш ли се?
Как беше денят?
Хубав.
Добре.
ЩАТСКИ ЗАТВОР АТИКА Ню Йорк
Дон Лукезе, искал сте лед.
Не е той.
Добре, добре. Ще продължа да търся.
Добре.
Учителите ви как са?
- Доста добре. - Шибани педали.
Уорън, моля, избягвай да шибаш във всяко изречение.
- Съжалявам, мамо. - Вече не сме в Бруклин.
Майка ти е права, вече не сме в Бруклин. В момента сме в това шибано място.
Аз ще отворя. Довършете и помогнете на майка си с почистването на това.
Как беше първият ден?
- Доста добре. - Нещо за докладване?
- Нищо специално. - Децата, училището?
Приспособяват се по-добре от нас.
- Как са съседите? - Ами, видяхме се.
- За какво говорихте? - Предимно за рози.
Рози е добре, можеш да говориш с часове за рози.
Знаеш ли, мислех си... Какво ще кажеш за професия писател?
Писател? Добре. Обяснява затвореността ти.
Добре. Значи съм писател.
Придържай се към прости неща. Романи, детски повести и такива лайна.
- Нещо за войната? - Не.
Нещо друго?
Забравили са телевизора. Липсват пет кашона.
Шофьора влязъл в канавка, телевизора се счупил, поръчахме нов, за кашоните не знам.
Мурат Бен Касим, имаше малък магазин в Ница. Познаваш ли го?
Жена ми купуваше от него италиански стоки.
Изчезнал е преди 2 дена. Някаква идея къде може да е?
Не. Защо питаш мен?
Ти му обясняваше нещо преди 2 седмици и ако не бях аз, щеше да пукне.
Тоя нещастник се опита да ми продаде дузина омари като прясно уловени.
Срязах ги - замразени, изгнили, можеше да ми изтрови семейството.
- За какво са ти били дузина омари? - Бях поканил някои съседи.
- Никакви бизнес сделки, забрави ли? - Само исках да изкарам малко пари.
Ти какво, за ваканция ли се стягаш?
Значи не знаеш къде е Мурат?
Не, но ако го намериш, кажи му, че ще му платя шибаните омари.
Опитай да стоиш мирен, Фред. Уморих се да ти търся нов дом всеки три месеца.
- Мога ли да разчитам на това? - Да, докато аз разчитам на теб.
Сещаш се какво ще стане, ако те намерят?
Ти ще гледаш това да не стане, нали? Това ти е работата.
Опитай се да не ми пречиш.
Трябва да вървя, ще се върна след няколко дена. Оставям Чико и Мимо.
- Сега ще спя по-добре. - Поздрави Маги от мен.
- Какво казва? - Обичайното, все същите глупости.
Джарамамб... Какво е това шибано име?
Какво има, скъпи?
Нищо. Само... Сънувах Бруклин...
- Присъни ми се. - Опитай да не мислиш за това.
Ако тази история не беше ми се случила, никога нямаше да мога да я измисля.
Версията на Стенсфилд, че аз не знам кое е истина и кое не, не е вярна.
Той трябва да си държи устата затворена, това му е работата, но е различно за мен.
Майната им на забраните. Аз искам истината, цялата истина, разказана както е било.
Дори ако никой никога не прочете тези думи.
Маги, ще ми направиш ли кафе?
Маги, направи ми...
Маги!
- Не ме ли чуваш? - Не ми се прави на италианец.
Ей, аз работех!
- Какво правиш с тая пишеща машина? - Ами, пишех...
Не ми пробутвай тия глупости, запази ги за съседите.
Наистина пишех...
Едва четеш и ще пишеш книга за десанта в Нормандия. Дори не знаеш кой е Айзенхауер!
Забрави десанта в Нормандия. Това е само прикритие, друго пиша.
Сподели с нас, какво пишеш?
- Мемоарите си. - Знаех си аз.
Стенс одобрява идеята.
Аз също, като прикритие, не наистина да пишеш мемоари.
- Съзнаваш ли какви лайна ще хвърчат? - Няма да ги публикувам!
Надявам се, че не! Това оставаше, със снимка на Джовани Мазони!
Скъпа, трябва да го направя, да кажа истината!
Дори никой да не го прочете! Трябва да знам кой съм, разбираш ли!
Не през призмата на другите, а в моите собствени очи!
Скъпи, разбирам те. Но не можеш ли да измислиш друго?
Писател не ми се струва много умно. Можеше поне да ме попиташ!
- Ти ме представяше за архитект! - О, моля те!
Всички съседи идваха да искат да им строя басейни и пещи за пица!
ОК, забрави това! Ако станеш водопроводчик за 5 минути, моля те, водата излиза кафява!
- Повика ли някого? - Обадих се два пъти, но никой не дойде!
- Къде отиваш сега? - Да работя за теб!
Мамка му!
- Здрасти, момчета. - Здрасти, Меги.
Печени чушки със зехтин. Както ги обичате, с много чесън.
- Това е много мило, Меги. - Мирише като у дома!
Остана ли ви хляб? Какво чакате, давайте!
Трябваше да дойдете в 9 сутринта и следобед още ви няма, какво става?
Да, знам. Този път със сигурност?
Добре. Тук съм, няма да излизам, но не ме карайте да чакам, ОК?
- Стен каза ли ви за барбекюто? - Да.
- Не знам кога Джо... - Фред!
Не знам как му е хрумнало, но държи на това.
Шефът мисли, че идеята е добра. Да завържете нови приятелства.
Приятели... моля те.
Толкова вкусно! Ако някой ми беше казал, че ще живея в страната на сметаната!
Снощи в ресторанта, имаше сметана в супата, телешкото и ябълковия пай!
- Да не споменаваме маслото. - Слагат го във всичко!
Това не е естествено!
Моля?
Човешкото тяло не е създадено за такива мазни съставки.
Маслото пропива в тъканите ни и задръства кръвоносните съдове.
Прави аортата твърда като хокеен стик.
Маслиновото масло смазва вътрешностите оставяйки само аромата си.
- Така е. Има го и в Библията. - Да.
Благодаря.
- Защо не му кажеш да не слага сос? - Трябва да свикваме, помниш ли?
Да, но има граници. Добре, че татко ще прави барбекю, да хапнем свястна храна.
- Как мина сутринта? - Зает.
- Страхотно. - Какво имаш за мен?
Благодаря.
Ето ти домашното. Мога ли да разчитам на теб?
Имаш думата ми.
Знам всичко за бизнеса ти тук. Едно обаждане и всичко отива на кино.
- Какво искаш в замяна? - Разделяме цигарения пазар, 50 на 50.
Разбрахме ли се?
- Вземаш едно от тези преди и си като кон. - Ти си човека!
- Ти си извратен. - Благодаря.
Ами ти?
Едно момиче ми открадна розовата кутия за писалки.
- Откри ли я? - Не веднага, но я намерих.
- Ти си маниачка! - Благодаря.
Знаеш ли кой е този?
Да. Колежанин, замества учителката която е в майчинство.
Започнал е вчера. Всички мацки си падат по него, имаш конкуренция.
На всичо отгоре е побъркан по математиката. Готви се за някакъв труден изпит.
Математиците са досадни. Защо не си намериш някой по-безмозъчен?
Какво толкова му харесвсаш?
Очите му.
Семейството от №12, какви са?
Жената е клептоманка. Не я пускат в търговския център. Той има байпас.
- Нищо особенно. - Освен детето, повтаря втори клас.
- Дали ще дойдат за барбекюто? - Не се тревожи, всички искат да дойдат.
Главното събитие за уикенда.
- Какво е това? Добро е. - Калвадос.
- Какво е Калвадос? - Затопля в кухнята. Помниш ли Шанхай?
- Рамирес, водопроводчикът. - Закъсняхте с 45 минути.
Тук казваме: По-добре късно, отколкото никога.
Благодаря.
Какви тръби имате. Сигурно са поне на 100 години.
- Това обяснява ли цвета на водата? - Не съм казал това.
- Какво казвате тогава? - Може да са тръбите, а може да е външно.
- Външно? - Да, тръбопровода.
Но за това трябва да идете при кмета.
- А какво да правя с тръбите сега? - Сега ли?
Нищо.
Ако е въпрос на пари, можем да измислим нещо.
Парите не решават всичко.
Но ще е добре да имате пари, защото може да ви струва доста.
Както казваме тук: Може би цял крак, или дори два!
И какво трябва да направя?
Обадете се на жена ми. Внесете 50% от сумата и се запишете в списъка.
Ние сме семейство водопроводчици. Жена ми държи счетоводството.
Синът ми учи в търговски колеж. Ние сме гордо семейство водопроводчици.
И с основание. От пет поколения!
- Поздравявам ви. - Благодаря.
- А вие, какво работите? - Ще ви покажа.
Ал Капоне винаги е казвал:
Да помолиш любезно с пистолет в ръката е по-добре отколкото да помолиш любезно.
Маги, благодарим.
О, за нищо. Може ли малко кафе? Нашата кафе машина се счупи.
- Веднага. - Благодаря.
Здравейте.
Здрасти.
- Трябват ми частни уроци. - По математика?
Имате ли друга специалност?
- Не, само математика. - Добре.
Значи...
Какво е нивото ви?
Кое е по-важно? Нивото или мотивацията?
Мотивацията.
Само това имам.
- Къде е апаратурата? - Баща ми не я дава.
Ти за това ли ме извика?
Не, за това!
Не разбирам как си е счупил крака така, падайки по стъпалата!
Стъпалата са каменни, доста са твърди.
Да, но чак толкова?
Има толкова счупвания, като че е паднал поне от шести етаж.
Носеше торба инструменти на рамото, може да е налетял на някой чук...
Това може да обясни едно, две, не 12. Как ще обясните 12?
Не знам, не съм лекар.
Аз съм писател.
Познавам го.
Той е приятел на мъжа ми.
Но сега има брада.
Знаете ли къде мога да го намеря?
Не. И той изчезна.
Нямате представа къде може да е отишъл?
Хей, кого търсите всъщност? Баща ми, или този тип?
Ние разследваме всяка нишка. Една следа води до друга.
Ами вие... Защо и ФБР участва в случая?
Това е програма за сътрудничество между двете ни страни.
Мога ли да видя значката ви?
Разбира се.
В следващата глава ще се покажа като най-гадното копеле на света.
Няма да спестя нищо, ще разкажа историята си без да се украсявам.
В тази глава ще опитам да ви покажа, че ако погледнете отблизо, аз съм свестен човек.
Ще ви опиша десетте точки, които винаги съм спазвал.
№10.
Винаги съм първи. Винаги!
№9. Никога не съм търсил милост.
№8. Ако ми се даде работа, винаги я свършвам.
№7. Никога не съм съдил хората, които се боят от мен.
Не мърдайте! Разбрахте ли?
№6. Никога не предадох човека, който ме издигна.
Някога работил ли сте за този човек?
№5. Никога не съм желал зло на никого.
№4. Винаги съм живял извън закона и само такива като мен ще ме съдят.
№3. Всеки, който не ми противоречи, може да очаква добро от мен.
- Никакви снимки повече, разбра ли? - Благодаря.
№2.
В моя квартал, докато аз го управлявах, нямаше никакви обири по улиците.
Хората живееха и спяха в мир.
№1. Най-важната причина, поради която съм свестен.
Не обичам да причинявам болка без причина, защото задоволявам садизма си когато причинявам болка основателно.
Чакай, не съм свършил.
- Нали ги отказа? - Само тази, имах нужда.
- Добре ли си? - Доста добре.
Обмислям следващото преместване, когато открият, че си убил водопроводчика.
Не съм го убил. Откарах го в болницата.
Защо го преби? Той е единственият водопроводчик в радиус от 20 мили.
Не ни уважаваше, накара те да го чакаш.
- Това го преживях. - И се опита да ме обере.
Опита се да ме накара да сменя всички тръби, без гаранция да се оправи проблема. Постави се на мое място.
Определено нямаше да го пребия. Кой ще оправи тръбите сега?
Кой ще оправи супермаркета, който изгоря когато пристигнахме?
Супермаркети се изпаряват навсякъде където сме ние.
Водопроводчикът каза, че може да е водопровода. Утре отивам при кмета.
- О, сега е ред на кмета? - Не, ще се погрижа за това сериозно.
О, да, да, разбира се.
Кой е този Хенри?
- Някой ти е казал за него? - Не, той се обади да пита кога е барбекюто.
- Така ли? - Да. Кой е той?
Учител е в училището. Замества една учителка и ще ми дава частни уроци.
- Частни уроци? - По математика.
- Хубаво. Имаш ли презервативи? - Мамо!
- Занимаваме се в училище, в класната стая. - И какво? Желанието те обвзема изведнъж.
Никога не чака подходящ момент и място.
Баща ти например, първият път когато ми скочи, беше в църква.
Последното място където очаквах да загубя девственоста си.
При мен ще е различно, мамо.
Аз ще избера времето и мястото, и той ще е любовта на живота ми.
- Скъпи, не можа ли да купиш нещо друго? - Това е, което очакват от нас.
- Какво, Кока Кола? - Не, американски неща.
Тлъсти, мазни, стил янки. Това очакват, порнографска храна.
Скъпи, дори не си помисляй за такъв речник пред баща си.
Мамо, слушай. На френчитата им е писнало от здравословна храна, плодове и зеленчуци.
Те очакват цвят, шум и ексцеси. Искат родео и огромен стек.
- Не съм толкова сигурна. - Довери ми се.
Ще правят опашка като пред публичен дом.
- Целият град идва. - Да, ще направят фурор.
- Да, шефе? - Как върви?
- Доста добре. - Там съм след час.
- ОК. - Вървете на партито.
- Сигурен ли си? - Вие сте съседи, нали?
Значи идете там и се присъединете към партито.
- Какво каза? - Трябва да идем на партито.
Разчитам на вас. Не ме подвеждайте.
- Любезност и нищо ексцентрично, ясно? - Добре.
- Обади ли се на баща си? - Каза, че ще дойде когато завърши главата.
- Каква глава? - Нямам представа, но по-добре е никой да не разбира.
- Ясно? - Да.
Така, добре дошли! Благодаря, че дойдохте!
Признавам, любопитен съм да опитам истински американски хамбургер.
След около 10 минути желанието ви ще се изпълни.
Веднага върни лъжицата на място, или ще ти счупя и двете ръце.
Веднага идвам!
Извинете.
Скъпа, намери баща си и му кажи, че ако до 5 минути не е запалил барбекюто, ще подпаля шибаната къща.
- Извинете. - Съжалявам, че ви прекъснах.
- Всички те чакат да запалиш барбекюто. - Знам.
- Добре ли си? - Да.
Писането не е лесно.
Все едно цял ден се гледам в огледалото.
- Ще се оправиш ли? - Да.
Мислех за теб и брат ти.
Не винаги съм постъпвал правилно.
Често съм ви излагал на риск.
Съжалявам за това.
Тате, за какво говориш?
Ти си най-добрият баща, който може да се пожелае.
- Наистина ли? - Мамка му, да.
Да вървим да празнуваме тогава.
- Всичко наред ли е, момчета? - Да.
- Маги, страхотни макарони. - О, благодаря.
С такива макарони всеки ще разбере, че сте истински италианци.
Добавих малко сметана за да ги заблудя.
- Мистър Блейк, избързахте с въглищата! - Не за първи път правя барбекю.
Аз първо запалвам огън. Отнема повече време, но е по-качествено.
Въглищата ви не са добри. Трябва да купувате при Мишел, в северната част.
- Използвате много сухи дърва. - Така няма да го запалите.
Трябва да започнете отново, ще е по-бързо.
Мистър Блейк, нямате талант за всичко. Писането не е като паленето на огън.
- Здрасти, Стен. - Има ли едно пиене за Стен?
Дай ми две минути да запаля това. Ще се видим на бара.
Не бързай.
Господа, след две минути бургерите ви ще бъдат приготвени перфектно!
- Каква тълпа. - Поздравления, изглежда имаш успех.
Не знам, май липсва нещо качествено.
Не, липсва ти социалния чар на тълпа тарикати, отдъхващи на сянка.
Хайде, Стен, малко уважение.
Тези момчета бяха мое семейство и въпреки че ги издъних, все още са.
- Най-добрите ми години. - Алберт пита за теб.
Алберт, да...
Хубаво, че се е загрижил за мен. Чух, че е избран за сенатор.
Винаги е мечтал за това. Ходи в Белия дом всяка седмица.
О, чудесно. Какво иска?
О, само иска да знае... какво правиш?
- Е, кажи му, че пиша. - Казах му.
Това го тревожи.
Няма за какво. Имам само няколко страници, нищо особенно.
Цялата история ли ще разкажеш?
Стен, не мога да разкажа всичко.
Хората няма да повярват, ще кажат, че всичко е измислено.
- Искаш хората да ти вярват? - Е, звучи малко претенциозно.
Кое ти е толкова смешно?
Ами още нищо не съм издал и вече съм известен в Белия дом.
Благодаря, че дойдохте. Това са домашни понички.
- Не дойде ли? - Каза само "Може би". Скоро има изпит.
Виж, скъпа, не познавам момчето,
но трябва да е откачен за да предпочете математиката пред едно хубаво момиче.
- Ще го зарежа, да си брои пръстите. - Само така.
- Здрасти, Маги. - Здрасти, Стен. Благодаря, че дойде.
Ти познаваше Вини Витали, нали, Фред? Колко съм глупав, беше от твоите.
Оги Кампана го издаде и касапницата станала преди да го приберем. Много тъжно.
Оги предаде целия клан. Прибрахме всички до един, без теб, Фреди.
Какво искаш да кажеш?
Ти даде пример с предаването на собствената си фамилия.
Сега почиваш, плацикаш си задника в басейн. Ти си ни най-добрата реклама.
Е, благодаря за партито. Пак ще се виждаме.
Мамка му.
Забелязала ли си колко неща може да изрази татко само с думата "Fuck"?
- С други думи, неграмотен. - Не.
Той е прям тип, говори така за да го разберат, не за да звучи добре.
За него "Fuck" означава: Боже, в какво се забърках?
Или "чудесни макарони", или "ще го оправя аз тоя".
Защо такъв човек пише по цял ден? Може да изрази всичко само с една дума!
Както вече ви казах, пробите показват, че водата е добра.
- Но водата ми тече кафява! - Може би тръбите ви са много стари!
- Ами пречиствателната станция? - Почти нова е! Можете да проверите.
Мистър Блейк, знам, че кметския офис винаги е идеалната изкупителна жертва.
Но поне веднъж, ние нищо не сме направили.
Но понякога, да не си направил нищо, означава, че си виновен за куп неща.
Слушайте, мистър Блейк, нямам нищо против чужденците.
Но вие сте новопристигнал. Оставете ни да решаваме проблемите си сами.
Може да отнеме време, но винаги намираме решение накрая.
Е, мистър Блейк, беше удоволствие да се запознаем.
Удоволствие беше и за мен, да се видим, господин кмете.
- Добре е, напредваш. - Благодарение на учителя.
Може би, но скоро няма да съм нужен.
- Кога ще бъдат изпитите ви? - Следващата седмица.
И какво ще стане ако ги вземете?
Ами, предполагам ще ида в Париж и ще си намеря работа.
Да намерим нещо по-трудно за теб.
Изчисление на турбина.
Водата е кафява когато стигне при нас. Ние сме последното звено.
Защо всеки обвинява нас? Защо не потърсите истинския виновник?
С удоволствие, само ми дайте следа! И обещавам, че никой няма повече да ви безпокои!
- Химическите торове правят водата кафява. - Торове?
И не са 50 фабрики за торове тук, само една е.
Благодаря, приятел.
Знам, Исусе, семейството ми пробва търпението ти.
Знаеш, дълбоко в себе си, те не са лоши хора.
Само се нуждаят от твоите напътствия.
Разчитам на теб, защото не мога сама да се справя.
Амин.
Отче, стреснахте ме!
Църквата е място, в което не трябва да се боите.
Прав сте, съжалявам.
Не за първи път ви виждам по това време. Молите се сама, не идвате на службите.
Да, идвам когато мога.
Очаквах един енориаш, но изглежда няма да дойде.
Желаете ли да заемете неговото място за изповед?
Аз?
Признавам, че от години не съм се изповядвала.
Може би за това трябва да поискате прошка.
Мисля, че сте обвързан с някакъв вид поверителност. Каквото кажа остава тук.
Обвързани сме от нещо много по-свято от поверителност.
От тайната на изповедта. Не се бойте.
Елате!
- Уорън, домашната ти работа? - Домашната ми работа?
За последното издание на училищния вестник.
Кратко съчинение на английски с игра на думи.
Да, това...
Довечера ще се печати. Не ми казвай, че не си го направил.
- Разбира се, че съм. - Прекрасно, дай ми го.
Но е тук вътре. Дайте ми пет минути да го запиша.
- Пет минути и нито секунда повече. - Повече от достатъчно.
Игра на думи, на английски.
- Прекрасно време. - Какво става с операта?
Операта няма да ви хареса, дон Лукезе. Борис Годунов, написано от руснак.
Защо да не ми хареса? Щом е добро за теб, добро е и за мен.
Щом е добро за теб, е годунов и за мен.
Ако не хареса това, по-зле за нея.
- Тук са стиховете на сина ти. - Наистина ли?
Ще ги прочета в самолета.
Дарен, можеш ли да работиш поне 5 минути на ден, заради мен?
- Шефе, в почивка съм! - Размърдай си задника да не го сритам!
- Винченцо, мисля, че съм влюбен! - И коя е късметлийката?
- Нарича се мис Април. - Ще трябва да изчака до лятото.
- Здрасти, Моралес. - Това е за вас, шефе.
- Как е коляното? - Много по-добре, благодаря.
Май е пакет от племенника ми.
Кафето ми. Трябва да го опиташ, Моралес.
- С удоволствие, но сега не мога. - Ще ти запазя малко.
Благодаря.
- Специално домашно, а? - Не, от един от Милано с който лежахме.
Не е каймаклия като ирландското. По-леко е. Наздраве.
- Е? - Хубаво е. Добро е.
- Това френски ли е? - Дай да видя.
За времето тук научих 4 езика. Наскоро започнах с китайски.
Трепахме ги десетилетия в Чайнатаун без да разбирам ни дума какво казват.
Реших, че поне това им дължа. Да, френски е.
Ако е годунов за теб, добро е и за мен...
Повикай Моралес.
Моля, последвайте ме. Мосю Шамбард ще ви види сега.
А, мистър Блейк.
Не искам да изглеждам груб, но нямам време. Самолета ме чака.
- Аха... моторист ли сте? - Да, харесвам мотори.
Какво мога да направя за вас? Надявам се, не сте тук заради кафявата вода?
Боя се, че да.
Как да променя убеждението на хората, че химикалите означават замърсяване?
Повярвайте, ценя убежденията ви, но когато отворя крана в кухнята, водата е кафява, аз не искам кафява вода.
- Искам си водата кристално... - Купувайте я в бутилки!
Не обичам да ме прекъсват!
Нека попитам още веднъж и ви съветвам да слушате внимателно.
Когато отворя крана и водата потече кафява, аз не искам водата си кафява.
Искам я кристално бистра. Какво можете да направите за мен?
- Турбината... - Турбината?
Да. Помпите... спрете ги.
Къде е тази турбина?
До резервоар №5.
Добре.
Ако се раздрънкаш за това, няма да имаш повече деца!
- Какво правиш? - Убивам времето четейки творбата ти.
Къде беше?
Разхождах кучето.
- Прочете ли ръкописа ми, а? - Това ми е работата, да те наблюдавам.
Какво да очаквам следващият път? Да ми налетиш отгоре?
Аз не, но Ди Чико във всеки момент.
Учудваш ме, наистина. Не си толкова неграмотен, колкото изглеждаш.
Има някои работи за изглаждане, но имаш собствен стил.
Много харесах разказа за "мирните преговори" за територия със семейство Естебан.
Направил си "концесия". На това му викат евфемизъм, Фреди.
Ти практически му цунка миризливия колумбийски задник.
Мислех, че имаме уговорка да не се обиждаме.
Обиден си колкото този стол.
От друга страна, моето описание е голяма грубост.
Този питбул от ФБР ми съсипва живота вече цели шест години.
Очите му са по-студени от на умряла риба.
Способен е да даде майка си на съд за неплатени данъци.
Синтаксиса е направо зашеметяващ... По-полека!
Измъкнал си се от наблюдение. Мога да приключа програмата за защита веднага!
И никакви връзки във Вашингтон няма да ти помогнат!
Ако ми врътнеш още един такъв номер, ще ти сложа електронни гривни на краката!
Не мислиш ли, че малко прекаляваш?
Толкова вой за няколко страници, писани в един загубен гараж?
Това ще те погуби.
Стен, всички ще умрем. Ще бъда честен с теб.
Да умреш за тези думи е по-благородно от това да се вкопчваш отчаян в живота.
Дай да прочета останалото когато го завършиш.
Това се чете на един дъх.
Нямам търпение да видя как свършва това.
Бел, съжалявам, днес е специален ден за мен.
Знам. Изпита ти е утре.
Да. Влакът ми е в 7:15. Днес няма да се упражняваме.
Нямах и намерение.
Нахвърлил съм някои упражнения, които да направиш у дома си. Въпроси?
И аз имам нещо, което искам да решиш.
Кое е по-хубаво от самия живот?
Гори те отвътре, кара те да се смееш и плачеш по цял ден.
И те кара да правиш всичко, когато и да е, където и да е.
Бел...
И отговорът е...
Мамка му!
- По-спокойно. - О, скъпа... съжалявам.
Но само тази фраза е достойна за макароните ти.
Толкова са добри, че не може да се опише. Мамка му, това е комплимент!
Щастлива съм и без шибаните ти комплименти.
Скъпа, толкова са добри. По-добри са от онези в Ню Иорк!
Паметта те лъже, скъпи. Това са испански домати, нямат дори аромат.
- Алцхаймер ли ще развиваш, тате? - Добре де...
Както и да е, има в тях нещо много вкусно.
Не. Носталгията компенсира липсата на аромат и стимулира мозъка да създава несъществуващи неща.
Какво ви става, а?
Опитвам се да направя комплимент на майка ви, а вие ми излизате с безсмислици!
Какво му е на това семейство?
Сега какво? Къде отива? Зарязва масата по средата на вечерята?
- Мисля, че е малко влюбена. - Да, в математик.
Влюбена? И аз съм последният който го разбира, очевидно.
Нищо особенно за сега.
Това е добре, но юнакът си мисли, че може да звъни по всяко време.
- Стига, какво толкова? - Как какво? Почти 9 часа е!
Това не е време да се звъни по телефоните! Какво е това?
Тате, за теб е.
Добър вечер, аз съм Лемерсие. Запознахме се на барбекюто. Аз съм учител по английски.
О, да, да. Сещам се, да. Какво мога да направя за вас?
Аз завеждам кино клуба в Шолон от 5 години, на доброволни начала.
Разбирам, това не го знаех.
Събираме се веднъж месечно за някой филм и после го обсъждме.
Пристигането на американски писател в Шолон е идеална възможност за преглед на американската класика.
Помислих за един филм, който ще ви пасне прекрасно.
Кой би бил той?
"Някои дойдоха тичайки" от Висенте Минели.
Да, спомням си нещо. Участва Синатра или Дийн Мартин.
И двамата.
За какво беше?
Писател, ветеран от войната, се завръща у дома с недовършен роман.
- Кой играе писателя, Франк? - Да.
Нека го обмисля и ще ви се обадя.
- Много благодаря, лека нощ, мистър Блейк. - И на вас. ОК
- Ей, Фред... - Кой е, Плуто или Гуфи?
- Де Чико. Какво е това "Ще обмисля"? - Не говоря с тъпаци, да се обади Стен.
Ти си откачил.
Каза ми да се интегрирам и това правя! Защо да обиждам човека и да стана непопулярен?
Не искам да си популярен, интегриран да. И какво знаеш ти за американската класика?
- Ами нали съм писател... - Ти не си писател, Фред.
- Ти каза, че имам собствен стил. - Ти само гледаш да си спасиш задника.
Спасявам си задника защото не искам да живея като зомби до края на живота си! Имам право на това, Стен!
Право да живея достойно! Физически, умствено и интелектуално!
Затова ще гледам филм, ще го обмисля и ти ще дойдеш с мен на обсъждането! Разбираш ли?
И за това, обещавам, ще те опиша като свестен човек в мемоарите си!
- Ти си луд. - Знам.
- Ще се видим на обсъждането. - ОК.
Не очаквай аз да дойда на обсъждането.
Благодаря за поддръжката.
- Здравейте, дон Лукези! Как сте? - Напипах следата на Джовани Мазони.
Сигурен ли сте? Преровихме цяла южна Франция за този тип!
Копелето се крие в Нормандия. Върви и го пречукай с цялото му семейство!
Къде е по-точно?
Уорън Блейк!
Хайде, побързай!
Седни там.
Уорън Блейк.
За оценките ти няма какво да се каже, високи по всички предмети, без проблеми.
Да поговорим за поведението ти.
Имам много оплаквания срещу теб.
Оплаквания? За какво?
Избери си.
Нападение, корупция, хулиганство, заплахи към ученици, учители и възрастни хора.
С кое искаш да започнем?
Искам да видя адвоката си.
Очите ме болят от толкова гледане.
- И какво прави? - Нищо! Само си седи на масата.
- Бел, аз съм. - Знам, че си ти, скъпи.
- Приятелят... - Как мина?
Добре. Излезе всичко което учих. Проверих, изглежда всичко е ОК.
Гордея се с теб. Тази вечер ли се прибираш?
Не, ще остана в Париж за няколко дена. Баща ми дойде, трябва да търся апартамент.
Да не е много малък и да е с вана.
- Моят бюджет позволява само обувна кутия. - Обувна кутия е добре, само да има легло.
Бел, ти си прекрасна личност.
Преживяното с теб беше чудесно.
- Преживяното? - Да. Искам да кажа...
Незабравим момент.
Отдадох ти сърцето и душата си, неща които не съм давала на никого...
И ти наричаш това незабравим момент?
Да, права си. Ти даде повече от мен...
Нещо повече, аз избрах теб!
Не съм готов за това. Семейството ми няма много пари и разчита на мен.
- Не мога да зарежа тези неща заради... - Заради...
Бел, опитай се да разбереш.
Нека изчакаме няколко седмици, може после да се виждаме понякога.
- От врата до врата. - Бел...
Любовта беше единственото, което можеше да ме извади от лудия ми живот.
Това беше единствената ми надежда.
И ти я разби.
- 17 годишна... - Бих го зашлевил онзи...
- Така не се прави. - Невероятно.
Предупреждавам те, една непредпазлива дума и те заключвам тук за една година!
Стен, успокой се.
Никого няма да нападаме, отиваме да гледаме един филм.
- Пеша ли? - Не, с колата ми.
- Гледал ли си този филм? - Не съм го и чувал.
Отче, ето ме и мен.
- Вие не трябва да сте тук! - Защо?
Вашата изповед ме измъчва! Как можете да живеете в такава ерес?
Вие ме поканихте да се изповядам!
Вашето семейство е въплъщение на злото! Подписали сте вечен договор с дявола!
Напуснете това свято място, за бога!
- Доста хора. - Да.
С твоята снимка на първа страница, ще изкупят целия тираж.
Докога ще мърмориш? Отпусни се и се наслади на филма.
Приятелство от толкова години и за първи път излизаме заедно.
- Приятелство? - Да.
Ти си човека, когото мразя най-много на света, но се познаваме от 10 години.
Свободата ми е базирана на голямото ми уважение към теб.
- Какви приятели сме ние с теб? - Много е просто.
Например най-добрите ми приятели... Убих ги всичките.
Само се шегувам.
Скъпи приятели, извинявам се за забавянето по технически причини.
За нещастие, както 2 пъти преди, изпратили са ни погрешен филм.
Проблема е решен. Ела да те черпя едно пиене.
Но в това нещастно объркване са ни изпратили друг американски филм.
Също е сниман в САЩ и съм сигурен, че мистър Блейк, като нюйоркчанин
ще може да потвърди автентичноста на нещата във филма.
Ако разбира се, ни направи честта да остане.
- Да, ще направя каквото мога. - Благодаря.
Благодаря ви, мистър Блейк, за оставането ви за този друг филм,
Който също е прекрасен шедьовър!
Един от най-добрите, на известният режисьор Мартин Скорсезе.
Дами и господа, "Добри момчета"
- До тук беше, хайде тръгвай! - Не ставай глупав, чакай!
Така ще привлечем повече внимание към нас! От какво бягаме?
Няма да седя 2 часа да слушам как възхваляваш семейното си домашно видео!
Филм, Стен! Гангстери навсякъде! Ще е интересно за ченге като теб.
Да не спорим. След филма черпя аз.
Края ще ти хареса, обещавам ти.
Откакто се помня, винаги съм искал да бъда гангстер...
Боже, щях да се посера от страх!
- Какво правиш, отиваш ли някъде? - Да, имам проблеми в училище.
Не искам ФБР да вини вас заради мен. По-добре да се измъкна в Париж.
На 14 съм. Време е да започна свой бизнес. Татко е бил на 13 когато започнал.
Но нямаш никакви документи...
Да не ме мислиш за аматьор?
- Не спираш да ме учудваш. - Да.
- Това перлите на мама ли са? - Да.
Къде отиваш?
При този когото обичам.
Хубаво.
Внимавай, пази се.
- Обичам те, да знаеш. - Аз също.
Какъв прекрасен филм, приятели! Благодаря, че го гледахте.
Сега ще направим подробно обсъждане, напълно неподготвени разбира се, но...
Мистър Блейк...
Внимавай, Фред!
Имам въпрос към вас, мистър Блейк.
Живеейки в Ню Йорк, усеща ли се присъствието на мафията така, както е показано във филма?
Присъствието на мафията...
Например тези гангстери от филма срещат ли се по улиците?
На улицата...
В началото, този тип в ляво...
С жълтите обувки, седящ на въртящия стол...
Той беше истински гангстер. Хладнокръвен убиец.
Виждал съм го на Хестър в един бар.
Всяка сутрин си пиеше кафето, навик още от дете...
Баща му често го пребиваше, изхвърляше го от къщи.
Толкова много агресия накрая изкарва убийствени инстинкти...
След толкова побой просто не ти пука.
12 годишно, това хлапе има разправия с детето на един съсед...
От дума на дума, пребива го до смърт с една тръба.
"Да си охладиш ръката" Това е израз...
който определени хора използват когато убиеш за пръв път.
Защо не отговарят? Децата са у дома, нали?
Да, в спалните им свети.
Всичко е наред, Маги е там.
Огледайте града. Вижте каква е обстановката.
Разбрано.
Не! Чакай! Наистина ли?
Здрасти, Бел. Чакай малко.
- Каква е тази рокля? - Мога ли да ползвам телефона ти?
Не си давам телефона на други хора...
Вие се погрижете за пожарната, ние поемаме ченгетата.
Тоя тук е откачил. Вземай Маги и децата, минаваме на план Б.
- Какво става? - План Б, тази вечер.
- Аз съм, Бел. - Не мога да говоря в момента, вечеряме.
Няма да те задържа дълго. Само да ти кажа, че те обичам...
Бел...
...и да чуя гласа ти преди да тръгна.
- Напускаш града? - Да.
Къде отиваш?
Идвам при теб.
Бел, вече говорихме за това. За сега трябва да се разделим.
Сестра ми дойде, имам голямо семйство. Наистина не мога да говоря сега.
- Господине, какво желаете? - Не говоря френски.
Влязох.
Намерих го.
- Ще ти се обадя след седмица, ОК? - ОК, бай.
Имам въпрос за теб, младежо. Колко хора има в сградата?
Никой. Само аз.
Добра новина.
Здравейте. Виждали ли сте децата да излизат? Няма ги.
Не, би трябвало да са у дома.
- Е, сигурно са изскочили да хапнат. - Маги, имаш ли представа къде може да са?
Не, ако имаха мобили можехме да разберем.
Маги, Стен активира резервния план. Тръгваме тази нощ.
- Какво има? Проблеми в киното? - Пълна катастрофа!
Ал и Албърт - кръстовището. Бърни и Тони - следите за федералните.
Трябва да има прикритие пред къщата. Мецо - отзад, ако се опитат да бягат.
Аз и Били поемаме останалото. Всичко ясно ли е?
- Трябва да си сверим часовниците. - Колко е часа сега?
- Френско време. - 15 секунди до полунощ.
Мамка му.
Какво беше това?
- Полицията не отговаря! - Какво става?
Не знам, но ако разбера, че имаш нещо общо, отиваш в ада за дълго!
- Успокой се, с теб съм цяла вечер! - Прекалено добро алиби за теб.
- Забранявам излизането от къщата, ясно? - Да.
Съпругът ми се прибра. Отивам да видя за децата.
Отивам до полицията да видя какво става. Дръжте цялото семейство в къщата.
Стой тук.
Има ли някой?
Проверете наоколо. След 10 минути тук, ясно?
Бърни, федералните са някъде тук. Намери ги.
Момчета, искам да приготвя багажа в случай, че ни пратят на северния полюс.
И трябва да намеря децата.
- Няма да се бавя, обещавам. 5 минути. - ОК.
- Пет минути! - Благодаря.
- Тук са. Намерили са ни. - Кои?
Не знам. Но улицата е пълна с тях.
Тук са.
- Няма номер на къщата. - Значи е тази. Да вървим.
Операция прочистване. Изкарайте семейството.
Маги е с нас, децата ги няма. Само Фред е в къщата.
Виждаш ли, Малавита, а?
Какво има?
- Доволен ли си? - Много.
Разходка?
О, боже! Ще взривят къщата!
Вдигни телефона, моля те!
Вдигни телефона!
ОК. Слушай ме!
Ние ще огледаме отзад. Ти изчакай няколко секунди.
По мой сигнал излизаш!
- Къде са децата ми? - Не знам къде са децата.
Но когато дам сигнал излизаш, ОК?
Да вървим!
Мамка му!
- Какво е това? - Бърни.
- Здравей, Маги. - Здравей, Бърни.
- Радвам се да те видя отново. - Чувствата не са взаимни, Бърни.
Маги, искам всичко да е ясно.
Ако нечий съпруг наруши правилата, аз трябва да почистя.
Да, знам.
Маги, ако не се дърпаш, няма да боли толкова много.
Момчета, намерих едно куче. Ранено е.
Разбрахме се, никакви свидетели.
- Хайде, кучето ще те издаде. - Застреляй шибания пес!
- Куче е! - Застреляй кучето, да не застрелям теб!
Спокойно, свали шибаната пушка, Томи.
Застреляй шибаното куче!
Вече не си малко момиче, Бел.
- Майната ти! - Благодаря.
Мамка му!
Сутринта струвах 20 милиона долара. Вероятно сега струвам двойно.
Толкова пъти съм мамил смъртта, че вече не мисля за това.
Това е като да попаднеш в буря. Само трябва да избегнеш мълниите.
В крайна сметка, имах доста добър ден.
Семейството ми е по-задружно от всякога.
Водата в града вече не е кафява.
И за няколко часа бях център на вниманието в киноклуба на Шалон сур Авр.
Всъщност, единственото, което ме дразни сега,
е че трябва да пиша наново цялата шибана книга.
И трябва отново да си сменяме имената. Мамка му!
PGN 2013